Stå aldri i skyggen. Du er skapt for lyset.
Husk alltid det.
Snu deg og ønsk deg noe.
Du må blåse ut lysa dine.
I ett pust. Det er alt du får - én sjanse.
Er du klar?
Nå.
Guttegeni forbløffer Hollywood!
Han kom fra en magiens, drømmenes by. En lysende stjerne på illusjonens himmel.
Han var 24 år og han het Orson Welles!
La trompetene gjalle, heis fanene, Hollywood! Guttegeniet er her.
6. mai 1915 kom vidunderbarnet til verden i Kenosha, Wisconsin.
7. mai sa han sine første ord: "Jeg er et geni."
Utviklingen deretter bekrefter dette.
18 år gammel drar han til New York, verdens smeltedigel.
Pass opp, digel, Orson er kommet!
Som Hannibal over Alpene inntar geniet lerretet med produksjon på produksjon.
Så erobrer han eteren, trinn to i hans plan om verdensherredømme.
Dette er slutten. De løper mot East River, tusener av de
Faller uti som rotter.
Radio programmet War of the Worlds fikk nasjonen til å skjelve av frykt!
Ja, guttegeniet har lurt oss alle!
Vi ante ikke at dette skjedde. Jeg er fryktelig lei meg.
Hvor lenge tar det før den solrike drømmenes delstat prøver å temme -
- den voldsomme kraften til denne store showmann?
Vinneren av Welles' lotteri er George Schaefer, sjef for RKO Pictures.
Med en kontrakt som var utenkelig før Orsons tid, fanger Schaefer virvelvinden, -
- tøyler villdyret!
Hevede øyenbryn og hakeslepp over avtalen.
Guttegeniet får skrive, regissere og spille hovedrollen i sine egne prosjekter!
Filmstudioet? De betaler bare regningene.
Orson møtte de største av de store og sjarmerte seg gjennom byen!
Fra Brown Derby til Copacabana.
Fra Louella Parsons til Hedda Hopper, Hollywoods kivende sladderkjerringer.
I dag, nesten et år etter at han kom hit, jobber guttegeniet fremdeles frenetisk -
- med sin første spillefilm. Vi venter, Orson!
Geni? Hvem tror den kuksugeren han er?
Det sies gullgutten er ferdig, Mayer. Han klarer ikke å regissere en film.
Hos RKO vedder de på at han ikke får til noen film. Tilbake til New York med ham.
Sparker RKO ham, overtar vi ham billig. Lar ham lage film av War of the Worlds.
Det gir penger i banken for oss og bingo - niks mer geni.
Dette er Hollywood. Hva ventet du?
Du kommer stadig vekk med det samme elitist-mølet.
Det holder, Mank!
Har hørt det av Schaefer og alle andre hos RKO. Spar meg.
-En millionbudsjett-film som ingen vil se. -Det er vås, det vet du.
-Orson, hva tror du film dreier seg om? -Spar meg, Mank.
-Nei, hva tror du film dreier seg om? -Livets festlige skuespill.
Livets festlige skuespill meg i ræva. Folk er drita lei av livet.
De vil ha virkelighetsflukt.
De vil ha Tarzan og Jane, ikke Tristan og Isolde.
Vet du hva de vil ha, Mank? Magi.
Jobben din i Hollywood er å få folk i kinosetene.
Vent litt.
-Den er å selge popcorn og cola. -Ikke for meg, nei.
Da blir du den yngste floppen i Hollywoods historie.
-Bedre enn den eldste forhenværende. -Er det?
Ja vel, Mank. Hva skal vi skrive?
Det vet vel du, som er guttegeniet.
Herregud. Kom an. Gamlingen liker ikke at folk kommer for sent.
God aften, mr Hearst. Mitt navn er Orson Welles.
Så vi satte ut feller overalt.
Og hver morgen fant vi fellene sammenklappet, men ingen mus.
-Sigmund Freud. Liv og levned. -Strålende idé.
Du fikk avslag på Joseph Conrad. nå er det id'et og superegoet.
Tror du ikke han utløste fellene og lot de hersens musene få osten!
Du og han der Disney er forelska i de fordømte rottene.
Manolete da. Den store spanske tyrefekteren.
Tenk deg Clark her i en skinnende drakt på de andalusiske sletter...
-Welles prøver å semaforere. -Tyrefekting, ms Davies.
-Er kjære Mank tyren din? -Min makker, våpenbror, allierte...
-Lakei, hallik, forfatter. -Det også.
-Sloss du mot mange tyrer i New York? -Nei. Da jeg var bare guttungen, -
- reiste min far og jeg til Europas store bulevarder.
I Spania fikk jeg sitte på kneet til Manolete, sin tids største tyrefekter.
"Hva er matadorens største fiende?" spurte han. "Tyren," svarte jeg naivt.
"Nei, tyren er bare motstanderen. Den største fienden er hans egen frykt.
For å drepe tyren må du først lære å tenke som den."
Etter å ha sagt det, gikk han inn i ringen. Han viftet og viftet igjen.
Plutselig angrep tyren. Tordnet mot ham med hover som fikk bakken til å beve.
Rett før den nådde ham, steppet han til side, viftet igjen og støtte til.
Da støvet la seg, -
- var sverdet vekk, gjemt i dyrets blodige øye.
Barbari.
Av alle menneskets sadismer er ingen verre enn ondskapen mot dyr.
I Spania ville ondskapen være å nekte dyret å dø kjempende.
Som i deres flotte dyrehage, for eksempel.
-Og hvem er du? -Orson Welles.
Å, skuespilleren.
-Og regissøren. -Jeg ønsker deg lykke til.
I Hollywood blir både tyren og matadoren slaktet.
-Hvorfor sa du det om dyrehagen? -Fordi han er en hykler, Mank.
-Jeg vil gjerne bli invitert tilbake hit. -Hvorfor? Du hører ikke hjemme her.
-Fordi Marion er vennen min. -Hørte du hva han sa til meg?
Han messet om menneskers ondskap mot dyr. Ærlig talt!
Jeg vil vise deg noe.
Gamlingen eier verdens største avisimperium.
Når du har alt det, kan du messe om hva du vil.
Og prise Hitler.
Mange er enige med ham. Han forteller folk det de vil høre.
-Som om det er noe å være stolt av. -Forbudt å røyke her.
Selvsagt. Forbudt å røyke, drikke... Ingen moralske laster er tillatt.
Å ha en alkoholisert elskerinne på halv- parten sin egen alder er vel en dyd her.
Gamlingen har sin egen måte å gjøre ting på.
Det skal være sikkert.
-Disse festene er fryktelige. -Du må ut herfra, Rapunzel.
Det er derfor han holder festene.
Han sier det er som å bringe verden til meg.
Det er ikke så ille her. Hvem vil ikke bo i et slott?
Welles er sannelig en fin en, hva?
Og tiltrekkende, på en slags klønete måte.
Kom og bo hos oss noen dager. Bare si det til gamlingen.
Han trenger meg her.
-Hvor stor er denne redselsfullheten? -Godset? Som halve Rhode Island.
-Tuller du? -Nei.
Dette er stedet Gud ville ha bygget om han hadde hatt penger til det.
-Vil du danse med meg? -Jeg skal danse med deg.
-Du har vært uskikkelig. -Kan du lukte det?
-Skal du lage en film noen gang? -Ikke begynn du også, Carole.
Det går fint, Orson. Du gjør det nok stort.
-Du er bare redd. -Er jeg?
Og hva er jeg redd for, Carole?
For å bli avslørt som en som ikke er et geni.
-Pokker ta, jeg må foreta meg noe. -Sånt språk er ikke nødvendig.
Pokker ta!
Orson, du glemte et trinn.
Jeg vet hva vi skal gjøre.
Tenk deg en mann som formet sin tid, en koloss med grenseløse ambisjoner.
En mann med et imperium under seg, som styrer alle under seg.
En moderne føydalherre.
Den store amerikanske biografi. En reise inn i et udyrs hjerte.
Å nei.
Han brukte et liv på å lage underholdning av andres liv, nå lager vi det av hans!
-Det er det rene selvmord. -Svaret har jo ligget helt oppe i dagen.
Hver dag i avisene, på radioen, ventet på oss i det tåpelige slottet.
Arnie sa det er greit. Som en offentlig person kan han ikke saksøke oss.
Hør på meg, din unge. Han bryr seg ikke om juss.
For han har mer makt enn du kan forestille deg.
-Desto større grunn til å gjøre det! -Fordi han fornærmet deg i en middag?
Fordi han er en hykler! Han er en politisk værhane!
Han bryr seg ikke om vanlige folk!
Han er journalist. Han eier Hollywood.
Vi er skitt under skoene hans. Dra tilbake til Broadway.
-Jeg ventet mer av deg. -Jeg også, men jeg vente meg til det.
Hvordan føles det å "venne seg til det"?
Hvordan føles det å dra opp til slottet og more alle der med de samme historiene -
- som de har hørt hundre ganger før?
Hvordan føles det å være apekatten de har til å underholde seg med?
Jeg husker en mann som skrev, som forbløffet meg med vidd og innsikt, -
- men som ikke har skrevet noe på fire år, for han har nok med å more sine herrer!
Og fordi han er blitt kastet ut av hvert studio i Hollywood fordi han er en fyllik.
Du er vel tørst, Mank. Ta en til. Jeg vil ikke stå i veien for framskrittet.
Skulle du liksom bry deg om meg? Du driter i alle andre enn deg selv.
Hearst hadde rett angående deg. Du er bare enda en hersens skuespiller.
-Unnskyld. -Orson, jeg har det ikke i meg lenger.
Jeg pleide også å ha drømmer. Men det er over nå.
-Det trenger det ikke være. -Det er. Ikke noe studio vil hyre meg.
Jeg vil hyre deg! Alt i livet mitt har ført fram til dette øyeblikket, -
- til her og nå, til deg og meg.
Orson, han vil knuse oss.
Ta hånda mi, Mank.
Vi skal skape historie.
Vi skal sette verden i brann. Vi skal forbløffe dem alle.
Notater til en roman. Min store moderne tragedie.
-Om Hearst. -Du spøker.
-Genier tenker visst likt. -Hvorfor har du aldri fortalt dette før?
Jeg har ikke sett på det på ti år. Og jeg har aldri vist det til noen.
Fordi jeg vil leve videre.
På tide å slå fra seg den tanken.
Rosenknopp...
Hva?
Marion sa til Carole Lombard at gammel'n har et kjælenavn på den: Rosenknopp.
Har han et kjælenavn på fitta hennes, og så har du ikke fortalt meg det?
Orson, du kan ikke lage en film der du har et fitte-kjælenavn.
Du kan ikke lage en film der du har noe navn på ei fitte.
Vi skal nok få det til.
Du skjønner ikke. Hvorfor tror du jeg kasserte alt dette stoffet?
Du kan ikke kassere dette. Det er for bra. Dette er gull, Mank.
Jeg skal gi deg gull. Dette er en historie du ikke finner nedskrevet noe sted.
I 1924 holder Hearst bursdagsselskap for en gammel Hollywood-produsent -
- ved navn Thomas Ince ombord i yachten sin.
Alle de vanlige er der. Charlie Chaplin, Louella osv.
På denne tida knulla Marion med alle, så hun sniker seg vekk med Chaplin.
Hearst ser det og går helt fra vettet.
Han står oppe på dekk med en revolver og fyrer av som den rene Tom Mix.
Og han treffer Thomas Ince rett i brystet og han dør.
Og imperiet settes i sving.
Ince kremeres i hui og hast. Ikke noe politi. Ingen likskue.
Hearst-avisene dekker stille og pent over det hele.
Neste morgen tilbyr Hearst Louella en livstidskontrakt for å få henne til å tie.
Vil du fremdeles gå løs på en sånn mann?
Tuller du? Mer enn noensinne.
Det skal være Siam. Et slags balinesisk tempel.
Ser det ut som et tempel, syns du?
Marion, jeg har snakket med Millicent.
Hun sa nei igjen.
Hun mener det vil sette hennes sjel i fare. Skilsmisse er visst en stor synd.
Pissprat. Hun tenker bare på pengene.
-Hun tror du dropper henne i testamentet. -Ikke bruk sånt språk.
Han er et uhyre, Mank. Et ufølsomt uhyre, som alle store menn.
Men hvordan dramatiserer vi det? La oss si at han en gang var uskyldig.
At han en gang mistet noe.
Noe han elsket?
-Nei, menn som Hearst elsker ikke. -Alle menn elsker. Eller har elsket.
Hva med Marion?
Hun er bare en brikke i samlingen hans. Bare ett av dyra i dyrehagen hans.
For Hearst er det kjærlighet. "Jeg elsker deg, jeg bygget et nydelig bur til deg."
Kjærlighet på hans egne vilkår.
Nei?
Kjærlighet på dine egne vilkår.
Det er de eneste vilkår noen som helst kjenner.
Der har du tragedien din.
-Orson? Jeg er med. -Hva?
-Jeg skal skrive det. -Det er det beste du har sagt til meg.
Jeg ringer George og skaffer sekretærer. Vi får tak i Houseman. Begynn å skrive!
-Orson, når får jeg se et manus? -Om en måned?
Nei, alt over tre uker er helt uakseptabelt.
-Hva skal jeg gjøre? -Jeg har New York på tråden...
Mank og Houseman skriver alt på det. Herman Mankiewicz.
Det er jo et jævla under.
En skål da, Jedediah, for kjærlighet på mine egne vilkår.
For det er de eneste vilkår noen har kjent: sine egne.
Telegram fra Jesusbarnet. "Schaefer liker ideen, stopp.
Fortsett å skrive, slutt å drikke, stopp. Har han jobbet med puslespillet?
-Ikke stopp, stopp. Er glad i dere. Orson." -Rasshøl, stopp.
Stille, geni i arbeid! Welles ferdig med manus, venter på klarsignal fra RKO
Gregg Toland setter ned Oscar'en sin for "Stormfulle Høyder" og sier:
"Welles, jeg vil fotografere filmen din."
"Toland," sa jeg, "du er Hollywoods beste fotograf. Hvorfor vil du jobbe -
- med en famlende nybegynner?"
"Welles," svarte han...
"Skal en lære noe nytt, må en jobbe med folk som ikke vet noen ting."
Kostelig.
Hedda, poenget er å bruke filmspråket som om det aldri er blitt talt før.
Å utfordre publikum. Hvorfor går folk på kino?
For å se seg selv. For å se sine egne bisarre, komplekse, paradoksale liv på...
Orson, snakk så jeg forstår deg.
Det er tidenes beste fortellerverktøy, og så er det i hendene på bankfolk.
Film må da være mer enn penger. Hva er yndlingsfilmen din?
"Gold Diggers of 1933."
En mindre smertefull overgang når folk går ut av kinoen, tilbake til virkeligheten.
De føler at livene deres er blitt berørt, at de har fått -
- i alle fall en gjengivelse av sannheten.
Dette er fryktelig interessant, men hva er det jeg hører om deg og Delores Del Rio?
Orson, jeg gleder meg til å se filmen din. Og jeg vet den blir helt bong.
Men den handler om en aviseier. Du lager vel ikke film om Hearst?
Nei, rollefiguren vår er mer en sammensmelting av...
Se meg i øynene og si at du ikke lager film om Hearst.
Jeg lager ikke film om Hearst.
RKO-produksjon hemmeligholdes. Welles vil ikke avsløre tittel
Vel?
Det er for langt.
Si det til Houseman. Han ville ha det sånn.
Tilbakeblikkene funker ikke.
Susan og Leland må holdes fra hverandre mot slutten for å få fram tidsperspektivet.
Da brytes logikken.
Mank, det er et strålende manus.
-Det må bare finpusses litt. -Ja da.
Dette må feires. Drinker, Housy.
Jeg har tre uker igjen av kontrakten, så jeg kan skrive inn endringene.
Schaefer vil ha manus i går. Jeg sender deg endringene. Og vi må skifte navn.
Tittelen?
Nei, tittelen er flott. "American." Jeg tenkte på rollenavnet.
Charles Foster Craig har ikke den poetiske slagkraften jeg vil ha.
-Jeg tenkte på Kane. -Som i Abel?
Kane. En sterk stavelse. Kane.
-Craig er én stavelse. -Ja, men ikke en slagkraftig stavelse.
Takk, Housy.
Nei. Jeg har ikke drukket siden jeg begynte på dette.
For mine uvurderlige kamerater.
Adjø.
"American"?
Det er en fryktelig tittel. Men jeg kommer ikke på noe bedre.
Noen foreslo: "Et hav av oppadvendte ansikter", som har en opera-aktig klang.
Jeg tenkte på "John Citizen USA".
Men det hørtes ut som en Warner Brothers, Capra-greie.
Citizen. "Citizen Kane."
Det er tittelen din. "Citizen Kane."
-En Z og en K vil gjøre seg på plakaten. -Ta nå ikke ting på forskudd.
-Disse budsjettanslagene... -Jeg har skåret manuset inn til beinet.
Hør her. Og få nå ikke anfall.
-Vurdér å filme "War of the Worlds". -George, vær så snill.
Lag spillefilm av "War of the Worlds", så blir alle fornøyde.
Ikke be meg om dette.
Du er en 24 år gammel uerfaren regissør. Dette er vanskelig, kanskje umulig stoff.
Og gamle Hearst vil gå løs på oss med alt han har.
-Se på det som gratisreklame. -Gi deg.
Enhver idé har sin tid. Nå er det tid for denne. Er den så bra som jeg tror...
-Det er ikke spørsmål om bra eller dårlig. -Hvorfor gikk du inn i denne bransjen?
Betydde ikke det å lage film noe for deg en gang? Var det ikke såpass viktig -
- at det var verdt å ta visse sjanser for?
Ser du meg i øynene og ber meg lage "War of the Worlds", skal jeg gjøre det.
Jeg skal lage den og den vil tjene penger, og jeg...
Jeg kan ikke gi deg noen grunn til at du bør la meg lage den filmen, men du bør.
Jeg gjør hva som helst for å få deg ut av kontoret mitt.
Gå og lag den hersens filmen.
Middels kort nærbilde.
Middels nær.
-Hva for en linse er det? -24. Åpen blender.
Vi brukte den på "Long Voyage".
Kan du kjøre den rullen igjen, Frank?
Det er den der.
Jeg er ikke sikker, Welles. Jeg skal prøve. Ja vel, Welles.
Din kødd. Din selvgode kødd.
En studiokompis, om ikke det er en selvmotsigelse, sendte meg det.
Jeg trodde vi gjorde dette sammen. Jeg trodde det var oss to.
Men se her: "Citizen Kane" av Orson Welles.
-Fjernet du navnet mitt fra manuset? -En sekretær må ha gjort en feil.
Du kan ikke fjerne mitt navn fra manus.
Jo, jeg eier det jævla manuset ditt, og kan gjøre hva jeg vil.
Ikke glem at jeg tok dine 350 sider med fyllerør og laget en film av dem.
Og nå må jeg filme faenskapet. Jeg har alt jeg trenger. Slutt å ringe meg.
I dag...
Citizen Kane. Regissør: Orson Welles Adgang forbudt
I dag tar vi fatt på et stort eventyr. Vi skal fortelle en viktig historie.
Jeg skal ikke lyve. Jeg har absolutt ingen anelse om hva jeg gjør.
Dere har alle mer tid bak dere på scenen enn jeg har.
Hver og en av dere kan jobben sin mens jeg ennå lærer meg min.
Jeg ber dere om tålmodighet og hjelp.
Og jeg ber om at dere går dere litt ville sammen med meg.
Reiser inn i usikkerhetens mørke skog, tar noen omveier.
For på veien tror jeg vi kan oppdage noe forbløffende sammen.
Fint det, Orson. Hvor vil du ha kamera?
Kaller du dette en regissør-kontrakt? Dette er et selvmordsbrev!
-Fyren har balletak på oss! -Jeg stoler på ham, Harry.
-Så du 24? -Ja. Jeg har aldri sett maken.
Hva?
Han filmet tre scener, to med dialog, når han kun skulle ha kameraprøver.
-Mannen er åpenbart en anarkist. -Ja.
Som er to dager foran skjema. Pokker ta.
281.
Kamera kommer fort mot deg. Se rett inn i linsa.
Replikkene er ikke viktige nå. Sitt her. Prøv å...
Hun er fin! Takk.
Bare se rett inn i kamera.
-Vi bør skru ned og spille det baklengs. -Vil jeg ha din mening, så spør jeg.
-Samarbeid er alltid... -Vær kjapp, Andy.
-Kamera går! -Vær så god!
Takk, mine damer og herrer. Det var strålende. Helt topp.
I neste opptak kan du lukke munnen og prøve en mer nedtonet versjon.
Men det var bra.
Vi må prøve igjen.
Jeg er i sminkerommet.
Du kan ikke ødelegge et kamera. Vet du hva de koster?
Ja, George. Jeg er lei for det.
-Denne? -Den med svart slips.
Vi lånte et i nabobutikken, eller stjal et. De merker det ikke før på mandag.
-Kanskje denne. -Nei, prøv en annen
Jeg trenger Agnes en dag til. Kan du ordne det for meg?
Fint. Takk, George. Jeg må stikke.
Hva?
Vær så god.
Rosenknopp?
Jeg skal fortelle deg om Rosenknopp.
Takk. Prøv igjen.
Rosenknopp?
La kamera gå.
Rosenknopp?
Jeg skal fortelle deg om Rosenknopp.
Takk. Igjen.
Du kan ikke kjøre 56 opptak av én replikk.
Det er klimakset i filmen. Publikum har ventet i to timer på hva Rosenknopp er.
Tror de ikke de får vite det, svikter vi dem. Hele filmen avhenger av dette!
Orson, det er én replikk. Kutt og avslutt. Dermed basta.
Orson overskrider tidsfrist
Orson i full sving
Vidundergutten Welles velter budsjettet
Full. Hva bryr du deg om det? Du bryr deg bare om deg selv.
Du vil bare overbevise folk om at du elsker dem, så de skal elske deg.
Men du vil ha kjærlighet på dine egne vilkår.
Orson...
-Vil du kutte? -Nei. La kamera gå.
Unnskyld, Joe. Hvor som helst i talen din.
Klar?
Vær så god.
Full. Hva bryr du deg om det?
Jeg ser på dem og de ser tilbake på meg og venter på noe genialt.
Men det gjør jeg også.
Jeg venter på et øyeblikks inspirasjon som vil overbevise dem alle om -
- at jeg er verdt all tid, bry og penger de har investert i meg.
Men det er jeg ikke, er jeg vel, Mank?
Jeg er bare en bløff som ikke bryr meg om andre enn meg selv, ikke sant?
Jeg vet ikke. Tror du det?
Jeg vet ikke hva jeg tror. Det er problemet.
Jeg vet bare at jeg savner deg og...
Jeg lurte på om du kunne tenke deg å komme tilbake.
Først ville du ha meg ut. Jeg er ute.
Jeg er lei for det.
Dette er manuset vi har filmet etter. Jeg tenkte du ville se det.
Har jeg fortalt deg om faren min?
Han var en fyllik, faren min.
Da mor døde, måtte jeg bli med ham på forretningsreisene hans.
Europa, Kina. Det var vel en slags måte å se verden på.
"Richard Head Welles og hans forbløffende guttegeni."
Men han drakk og det ble flaut.
Og jeg begynte å se ned på ham, for jeg var jo så fantastisk.
Da vi kom hjem og jeg reiste bort på skole, kuttet jeg kontakten med ham.
Jeg vendte ham ryggen, fordi jeg ikke kunne la ham stå i veien for geniet mitt.
Han skrev brev til meg som jeg aldri besvarte.
Han ringte meg og jeg lot som jeg ikke var der.
Da han til slutt besøkte meg på skolen, passet jeg på å være utilgjengelig.
Da jeg til slutt så ham, lå han i kista. Jeg var 15 år.
Plutselig var han ikke -
- en pinlig fyllik lenger.
Han var faren min.
Han var mannen som viste meg verden.
Har du filmet strandscenen ennå?
-Nei. -Bra.
Det slo meg forleden at vi begynner den scenen helt feil.
Welles' mystiske film i innspurten
Nærmere.
Nærmere. Stopp.
-Ser du skoene mine? -Ja, men vi mister hodet.
Joe, vil du stå her?
Det må lavere. Denne scenen er viktig. Vi må se opp på disse to mennene -
- som to søyler som rager mot himmelen, tårnende samfunnsstøtter i kamp!
Orson, vi kan ikke få kamera lavere, så finn en annen vinkel!
-Orson, hva faen gjør du? -Ser ut som han river opp golvet.
-Klokka er fire om natta. -Beste tiden på døgnet, Gregg.
Jeg har hemmet det hellige behov for reformer, er det så?
Ja vel, om det er sånn de vil ha det.
Folket har gjort sitt valg. Folket foretrekker Jim Gettys framfor meg.
Du snakker om folket som om du eier det. Som om det tilhører deg.
Orson, jeg er stuptrøtt. Jeg husker ikke replikkene!
Kom igjen, Joe. Du er full, du er sint. Bruk det.
Vi er ikke alle gira av Benzedrine. Noen av oss mennesker trenger søvn.
Bra, Joe. Gi meg nå den jævla replikken. Du har ventet i ukevis på å si meg noe.
Du bryr deg ikke om annet enn deg selv.
Du vil vise folk at du elsker dem så høyt at de skal elske deg igjen!
Men du vil ha kjærlighet på dine egne vilkår.
En skål da, Jedediah. For kjærlighet på mine egne vilkår.
Det er de eneste vilkår folk kjenner. Sine egne.
-Takk. Bruk det. Hva nå? -Det var alt, Orson. Vi er ferdige.
-Hva? -Vi er ferdige.
Hva med en ekte drink da?
LEGGER GULLHØNA ENDELIG EGG? Orson, Hedda her.
Fy deg. Du sa jeg skulle få være den første som fikk se mesterverket ditt.
Så står det her at det er visning for ukebladene i kveld.
-Det er bare en råklipping. -En råklipping.
Jeg vet hvordan det funker, Orson. Ser deg i kveld.
Din lille kødd.
-Fryktelig. Ingen musikk. Lyden er... -Slapp av. De har sett råklippinger før.
-Men hvorfor Hedda, George? -Hvis Hedda sier hun kommer, -
- må du bare mikse en rad martinier og be.
Hva betydde det?
Mr Hearst, hallo.
Så hyggelig at du kunne ta telefonen fra meg.
Jeg ville bare si fra at jeg så denne Orson Welles-filmen i går.
Første visningen av den.
Og mr Hearst, det er noe jeg ikke skjønner.
Jeg skjønner ikke hvorfor Louella -
- ikke har fortalt deg at den handler om deg.
-Er den om meg? I detalj? -Ja.
-Takk for opplysningen. -Bare hyggelig.
-Mr Schaefer, Louella Parsons er her. -Her? Rett utenfor?
Be henne vente litt.
Pokker!
-Schaefer. -Louella!
-Jeg må se denne Welles-filmen. -Jeg tok meg akkurat en drink.
-Klokka ti om morgenen? -Nei, jeg mener...
-Jeg vil se filmen i dag. -Det kan bli vanskelig.
Ikke tøys, kompis. Sjefen selv vil at jeg skal se filmen i dag.
-Ba han deg personlig? -Det stemmer.
-Hearst? -Bingo. Jeg er tilbake kl 12.
Strålende.
Du fortsetter å synge, Susan. Jeg vil ikke bli gjort til latter.
Du vil ikke bli gjort til latter? Hva med meg, da?
Det er jeg som må synge! Det er jeg som blir pepet ut!
La meg være!
Alt er om deg.
Krigen med Pulitzer, slottet, Marion.
-Hvordan da? -Puslespillene og karrieren.
Mannen bruker en formue på å gjøre henne til stjerne, men i opera, ikke film.
-Og... -Ja?
Drikkingen.
Fortsett.
Hele filmen er bare rot. Hopper hit og dit. Veldig kunstnerisk.
Den er bygget opp rundt en slede, Rosenknopp, som fyren hadde som barn.
Hva?
Det er fyrens siste ord. Om en slede han hadde som het Rosenknopp. Bare rør.
Rosenknopp.
Så det gjøres narr av livet vårt. Alt sammen.
Hver personlige detalj.
Takk skal du ha.
Takk.
Ms Parsons...
Jeg har enda et spørsmål til deg.
Hvorfor ble vi ikke informert om dette før?
Jeg betaler deg en god del for å være mine øyne og ører i Hollywood.
Om du ikke kan yte den enkle tjenesten, er du ikke til noen nytte for meg.
Vennligst ti stille.
Denne unge mannen har laget en film som viser livet mitt i detalj.
Filmen ble laget i et ikke ubetydelig studio.
Og du visste ingen ting om den.
Han løy for meg. Han så meg inn i øynene og sa den ikke var om deg.
-Hva syns du om å bli løyet for? -Da værer jeg blod.
Fint. Hold på den følelsen.
La den gi deg næring.
Den skal gi oss begge næring.
Randolph!
Louie. Håper ikke du har noe imot at jeg stikker innom.
Nei da. Kom inn og sett deg.
For et simpelt sted. Jeg kan aldri komme til byen uten å føle meg skitten.
Du må kjøpe den eiendommen ved slottet og flytte nordpå.
-Forretningene holder meg her. -Det er derfor jeg er kommet.
-Du har hørt om Citizen Kane-filmen? -Ja, RKO.
Den skildrer åpenbart i detalj en aviseier. En mann lik meg selv.
Altfor lik meg selv.
Ingen vil ha blottlagt privatlivet sitt for det kinogående publikum.
Om du skjønner hvor jeg vil hen.
Jeg ser ikke at det tjener noen at den filmen får premiere.
Så saksøk ham. Det hadde jeg gjort.
Takk, Louie. Jeg skal ha det i mente.
Skal vi ta oss en tur i LA Country Club og spille golf mens jeg er i byen?
Kanskje vi skal få med oss mr Warner.
Og mr Cohn og mr Selznick -
- og mr Goldwyn.
-Klubben har adgangsrestriksjoner. -Visst har den det.
Så dumt av meg. Av og til glemmer jeg at dere alle er jøder.
Ganske mange glemmer visst det. Om de noen gang har visst det.
Se hva du kan gjøre med Citizen Kane-filmen, Louie.
Hearst ga meg fullmakt til å si at dere får historiens største erstatningskrav -
- om dere sender ut den filmen. Han slår filmstudioet deres konkurs, -
- så kan dere alle dra til New York og spille Shakespeare med guttegeniet!
-Kan jeg få snakke med Hearst? -Du snakker med ham nå.
The Journal var beinhard mot Roosevelt i dag.
Du burde la ham være i fred, paps. Han er presidenten, vet du.
Han er en bolsjevik. Han får oss i krig mot Tyskland før året er omme.
-Jeg bruker bildet av ham i rullestol. -Ikke gjør det.
Hva syns du? VELSIGNE DETTE SLOTT
Vi har fått tilbakemelding.
Takk, Joseph.
-Hva er det, paps? -Ikke noe du skal bekymre deg om.
Hva er det?
Skattedirektoratet har avslått søknaden min om ettergivelse av gjeld.
Hvor mye?
-Det er ikke... -Hvor mye?
-125 millioner. -Har vi 125 millioner dollar i gjeld?
Ja.
Jøss.
Hvordan får man 125 millioner dollar i gjeld?
Man kjøper ting.
Vi åpner med Monument Valley.
Tårnende stalagmitter mot himmelen over en eneste, ensom mann.
En stille mann. En ensom mann.
Hvem er han?
Ingen vibrato.
-Vil du lage film om Jesu liv? -Den bør jo trekke publikum, Gregg.
Vi filmer den som en western. Pulserende, moderne.
-Innspilt i Mojave-ørkenen. -Han vil spille Jesus i neste film.
Håper han begynner med korsfestelsen. Lest Louella?
Jeg prøver å jobbe!
Unnskyld, Berny. Vi skal gå ut. Det høres nydelig ut.
Hva er jeg i dag? En ussel oppkomling eller en bortskjemt dilettant?
Nei, dilettant kan hun ikke stave.
"Hva bør landet synes om at filmbransjen stadig gir jobb til sjaskete utlendinger -
- og svartsmuskede flyktninger i stedet for ekte amerikanere?
Vet ikke Hollywood at det er depresjon? Fortjener ikke ekte amerikanere jobb?"
Hun har da sluttet å angripe Kane.
Dette er kode til studiosjefene. Sjaskete utlendinger, svartsmuskede flyktninger?
-Hvem pokker tror du det kan være? -Jeg vet ikke. Peter Lorre?
Hvem eier denne byen? Hvem leder alle filmstudioene? Jøder.
Hva så? Så er de jøder, akkurat som deg, Mank.
Dette er bare det innledende angrepet. Neste gang bruker hun faktisk J-ordet.
Studiosjefene gjør hva som helst for å unngå å se det ordet på trykk, -
- og det vet Hearst.
Hva vil de gjøre, Mank? Tror du de kommer til å drepe meg?
Hvorfor spør du ikke Thomas Ince om det?
Unnskyld, Welles, vi må kunne høre.
Orson! Han vet om det. Fatter du hva det betyr? Han vet om det.
Hva er du så redd for, Mank? Filmen er i boks. De kan ikke gjøre noe.
Og den blir liggende i boksen. Den blir aldri vist. Hearst vil ikke tillate det.
Studiosjefene vil ikke tillate det. Den filmen kommer aldri opp på kino.
Er du på deres side, Mank? Det høres sånn ut. Er du?
Du skrev det jævla manuset, du sloss for å få navnet ditt på det.
Ja, og jeg sa dette ville skje. Sa jeg ikke det?
Jeg har fått betaling. Du også. La oss bare gå videre.
Jeg vil ikke gå videre!
Hvem er de, Mank?
Hvem er mennene du er så redd? Hvem er de faens bittesmå mennene?
De er bokholdere.
Vi er ferdige. Vil dere høre?
Slå den av!
Vil alle vennligst gå ut?
Han fiksa oss, paps. De fikk has på oss, ikke sant?
-Den gamle gærningen og hora hans. -Marion.
Kjøpt og betalt, akkurat som en av de hersens statuene hans!
I filmen gifter han seg i det minste med henne!
-Den filmen... -Jeg er ikke den kvinnen.
Jeg vet hva jeg kunne vært. Og jeg vet hva jeg forsaket for å bli hos deg.
De har til og med fått med puslespillene i den, paps.
Hvorfor gjorde de det mot oss? Hvorfor gjøre noe sånt mot oss?
Fatter han ikke hvilke krefter som råder over ham?
Ring opp Louella Parsons for meg. Straks!
Han anser seg som kunstner. Det er ikke kunst. Det er avskyelig.
Mannen er en sjarlatan. En ryktespreder og en bløff!
Ms Parsons, bruk arkivet.
Hva har vi her, LB?
Vi har homser og kommunister og jønkere.
Vi har filmstjerner som knuller niggere og småjenter. Vi har jøder.
Vi har MGM, Warner Brothers, Columbia, Disney og Fox.
-Vi har Hollywood. -Hva ønsker du?
Legg død Citizen Kane. Jeg driter i hvordan.
Men sjefen jobber med noe og jeg har jobbet med noe.
Nå vil jeg at alle dine folk skal jobbe med noe.
Hvis det ser ut som filmen kommer ut, løper jeg rundt med disse bildene -
- like høylydt som en hysterisk kvinne med strupen skåret over. Skjønner?
-Joe, hvor ille er det? -Ms Davies...
Si det, Joe. Hvor ille er det?
Det er ille.
Examiner i Chicago klarer ikke å konkurrere mot Tribune.
Opplaget synker. Vi bør kjøpe Tribune, kvitte oss med konkurrenten.
Og jeg innleder en kampanje mot Welles og den simple lille filmen hans.
Ja visst, paps.
Hva vil du at jeg skal gjøre? Ingen vil gi den filmen premiere.
La den få premiere i Dallas og Detroit eller Kalamazoo. Samme det.
Vi kunne vise den i et sirkustelt!
Den må vises. Ser de Kane, er han eksponert. Om vi får pressen med oss...
Han er pressen, for svarte!
George, vent.
Du begriper ikke at aksjonærene i New York er drittredde.
Går vi ut offentlig mot Hearst, knuser han hver RKO-film som går på kino.
Det er like før jeg får sparken selv, og jeg er eneste vennen du har akkurat nå.
-Du må stole på at jeg gjør det jeg kan. -Vi må stå imot. Vi går ut på radioen.
Tror du dette er en jævla lek? Vet du hvor mange ansatte RKO har?
Vil du skyte deg selv i hodet, så kan ikke jeg stoppe deg.
Men du får ikke dra med deg dette firmaet!
Vi må gi ut en pressemelding. Fortelle folk hva han prøver på!
Ingen pressemeldinger!
Jeg snakker om arbeidsplasser, om mat på bordet!
Nei, du snakker om å la dem begrave filmen min.
"Filmen min." Jeg er luta lei av å høre deg si det.
Det er min film også! Det er livet hans! Har du tenkt på det?
Hvordan kan du forsvare ham, etter det han har gjort mot oss? Han er et uhyre!
Hvem prøver du å lure, gutt? Det er du som er uhyret!
George, hør på meg. Den er alt jeg har!
Den er alt jeg har, George.
Hvis feil er det?
-Så forklar meg det. -Der er ingen ting å forklare.
Millioner av dollar i året på kunst og statuer, -
- og så er der ingen ting å forklare? -Jeg står ikke til regnskap for deg.
Det ber jeg ikke om, paps. Men vi er i en kattepine her, og må snakke om det.
Vi er ikke i noen kattepine, som du så slagferdig uttrykker det.
Nå må du våkne, paps.
Det er ikke noe mer å diskutere.
Du har ikke mer penger. Du er blakk. Har brukt opp alt sammen.
Du kan ikke kjøpe Chicago Tribune. Du kan ikke kjøpe noen faens ting!
Nå er du i overkant dramatisk, Marion! Faktum er at jeg trenger Tribune.
Nei, du trenger den ikke. Du trenger ikke noe av det.
Den statuen, for eksempel: Hvor mye kostet den?
Den er fra 17. århundre, Avignon. Det er i Frankrike.
-Jeg vet hvor faens Avignon er. -Du trenger ikke banne mot meg!
Trengte du den? Trengte du noe av det?
Jeg ville ha den.
Det er forskjell på å ville ha og trenge.
Ikke for meg!
Hvorfor? Bare så du kunne vise hvilken storkar du er?
Akkurat. Du har tatt meg på kornet. Så god natt.
Hvor skal du...
Paps, nå går du ikke bare fra meg!
Du er frastøtende når du drikker.
Så synd. For vi må snakke om dette.
Du er grov, sjuskete og utiltrekkende. Og denne diskusjonen er over.
Faen ta deg, Kane!
-Sånt tolererer jeg ikke i mitt hjem! -Jeg prøver bare å forstå, paps.
Nei, du vil dømme meg, liksom alle andre.
Du vil peke ut den patetiske gamlingen som er besatt av sin kjøpetrang.
Fanget i sitt latterlige slott! Som ennå utkjemper gamle slag han aldri vil vinne.
Det fins ikke noe å forstå. Bare dette:
Jeg er en mann som kunne blitt noe stort, -
- men som ikke ble det.
Jeg var 18 år da vi traff hverandre. Han var 50.
Jeg så den store gullringen og huket meg fast. For han skulle gjøre meg til stjerne.
Og det gjorde han.
Jeg ville spille i komedier. Morsomme ting.
Men paps har ikke sansen for komedier.
Han lot meg spille i sånne historiske filmer.
Carole, du vet denne Citizen Kane-filmen...
Den som skal være om paps.
Og den Susan Alexander-rollen skal liksom være meg.
Marion, alle vet at du ikke er sånn.
Det er nettopp det. Jeg er sånn.
Den lille jenta som kommer ingensteds fra og treffer denne...
Denne fyren som hersker over hele verden.
Og et sted på veien går hun seg vill.
Du blir bare sprø av å tenke sånn. Du var en stor stjerne.
Du hadde en bra karriere. Det burde være nok.
Men plutselig er det ikke det.
Det er et helvete når du må se deg tilbake og tenker:
"Hva jeg kunne ha vært."
Kan jeg hjelpe deg?
Gud bedre!
Hvor mye for alt sammen?
Nazistenes ødeleggende krigsmaskin er nå åpenbar for oss alle.
Om ikke Hitler stoppes, står hele den vestlige halvkule i fare for...
En million dollar
Dere fikk skrivet mitt. Hva gjør vi?
Han er et jævla null. Hvorfor bryr Hearst seg om det?
-Han gjør det. -Ville Louella gjøre det?
-På et blunk. -Til helvete med Louella og Hearst.
Dette rammer oss alle. Det er vår bransje og vi kan ikke la oss tvinge i kne.
Vi som ikke har ute Tatt av vinden har ikke råd til slik prinsippfasthet.
-Vi må tenke på det økonomiske tapet. -Det rammer alle. Dette jødepratet.
Nå nekter han å ta inn RKO-annonser. Neste uke er det Warner, Fox, Columbia.
-Visst pokker. -Han har taket på oss.
Datoer. Tider. Fotografier, for pokker.
Ikke for å være morsom, men hva kan han ha på Mikke Mus?
Han har deg så tilknyttet J.E. Hoover og USAs nasjonalsosialister -
- at du kan ikle deg brunskjorte og si adjøss til alle barna.
Walt, han har i alle fall ikke bilde av at du knuller Snehvit.
Jeg har Earl Flynn på lønningslista!
Du er en smarting, Louie. Jeg går ut fra at du ikke tilkalte oss uten å ha en plan.
Vi kjøper filmen hans og tilintetgjør den.
Vi setter opp et fellesfond. Vi går til George Schaefer -
- og vi kjøper negativene til alle opptak av Citizen Kane og brenner dem.
Hvis ingen protesterer i løpet av fem sekunder, anser jeg det som vedtatt.
Greit.
"Hva tjener det en mann om han vinner hele verden hvis han taper sin sjel?"
Johannes Døperen sier: "En natt med Rita Hayworth?"
George! Akkurat den jeg ser etter. Ikke en eneste scene filmet i studio.
-Du må hjelpe meg med regnskapet. -Best du setter deg.
-Jeg vil ikke sette meg. -Så ikke gjør det.
Sjefene i de andre studioene har tilbudt 800 000 dollar -
- for negativene og alle opptak for å brenne dem.
De kontaktet aksjonærene i New York. Jeg snakket med Swanbeck...
Jeg tror de tar imot tilbudet.
Din dritt. Din forræderske lille dritt.
-Det er ikke Georges feil. -Hold kjeft, Mank.
Vil du ta filmen min, George?
Var det derfor du kom?
Bare ta den. Hvorfor tar du ikke hele greia?
Hvorfor tar du ikke alt sammen?
Alt jeg er, alt jeg kunne vært, er i den filmen!
Ta den, George! Her - ta den!
Nei, George, vent. Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei meg.
George, bare gi meg en sjanse til.
La meg dra til New York og snakke med aksjonærene, så lover jeg deg -
- at du aldri mer ser meg igjen.
Sparess.
God dag.
I dag invaderte en mann fra Tyskland Hellas.
Han har allerede slukt -
- Polen, Danmark, Norge og Belgia.
Han bomber London i dette øyeblikk.
Der denne mannen viser seg, knuser han folks liv og frihet.
Han syr gule stjerner på kragene deres, han tar stemmene deres fra dem.
I dette landet har vi ennå stemmene våre i behold.
Vi kan argumentere med dem, vi kan synge og vi kan bli hørt.
For vi er, foreløpig, fri.
Ingen kan fortelle oss hva vi skal si eller hvordan vi skal si det. Kan de?
Mine herrer, jeg er én stemme.
Det er alt. Filmen min er én stemme.
Ett synspunkt, én oppfatning, ikke noe mer.
Menn dør i Europa nå, og amerikanere vil snart gjøre det, -
- så vi kan styrte tyrannene og diktatorene.
Vil dere sende det budskap til Amerika at én mann kan ta fra oss stemmene våre?
Så... Hvem er mr Hearst?
Og hvem er mr Welles?
Mr Hearst bygget seg et palass av murstein og mørtel -
- og små kriger og hauger med lik.
Mr Welles bygget seg et illusjonens palass.
Det vi kaller et vrengebilde. Et kameratriks, ikke noe mer.
Kun en drøm.
I dag har dere muligheten til -
- å la drømmen seire.
Takk.
Premiere 1. mai.
Det var en fin tale, Orson. Men du hadde flaks.
Hearst slås konkurs. Det er dagens store nyhet.
Fine taler forandrer verden, George.
Du mente det vel?
Betyr det noe?
Ja!
Det betyr noe.
Vi avvikler umiddelbart 12 av avisene og telegrambyråene.
Vi frigjør annen kapital snarest mulig.
De fleste eiendommene i Mexico og kunst- og antikvitetssamlingen selges.
Mr Hearst har brukt hele livet på å samle den kunsten.
Gimbels i New York har gått med på å avholde en ekstraordinær auksjon.
De har satt av en hel etasje til tingene. Du må dra dit og kvittere for salget.
Vi vet ikke ennå om vi klarer å beholde slottet.
Eiendommen har en viss verdi, så vi kan kanskje beholde den som en investering.
Kanskje dele den opp og selge den som hustomter.
-Når offentliggjøres det? -Vi kan ikke hemmeligholde det.
Når vi kunngjør Gimbels-auksjonen og begynner å selge aktiva.
La det fare, paps.
Hearst, jeg vet ikke om du husker meg. Navnet er Orson Welles.
Jeg vet hvem du er.
Da vet du også at jeg har en film som har premiere i morgen kveld.
Jeg ordner gjerne billetter til deg om du vil komme.
Jeg undres... Har du noen anelse om hvilken skade du har gjort?
Har du?
Absolutt.
For hver synd du har plassert hos meg kunne jeg gi deg hundre andre.
Men jeg mener at en manns privatliv ikke skal gjøres til offentlig eie.
Til tross for hva du må ha lest i avisene dine, -
- mener jeg at filmen min var mer enn en billig avsløring av en manns liv.
Og hva ville du si den var?
Min mann vinner hele verden og taper sin sjel.
Jeg antar at i visse kretser anses det som en grei byttehandel.
Det er ikke livet mitt du har ødelagt med filmen din, Welles.
Min strid med verden er snart over.
Din er jeg redd har nettopp begynt.
Lykke til, Welles.
Kane ville ha tatt imot billettene!
Jeg har bursdag denne uka, George. 26 år.
Gratulerer med dagen.
Artig lell å se de fisefine hine oppstaset som aztekere til en menneskeofring.
-Skal du se den? -Jeg vet slutten. Rosenknopp er sleden.
De slakter den uansett. For få nærbilder, for mange New York-skuespillere.
-Kutt ut, Mank. -Slapp av. Du har laget en storfilm.
-Nå må vi bare overbevise dem. -Så du gir grønt lys for Jesu liv?
-Jeg fikk sparken i morges. -Tuller du?
Det er greit. Jeg tok mine valg, liksom deg. Dette Hearst-marerittet...
Hvem vil huske det? Ingen.
Vi er heldige om folk husker den hersens filmen.
Hva har jeg gjort?
Han kommer ned på beina, det gjør han alltid. La oss ta en drink.
-Vi fikk det til, ikke sant, Mank? -Kommer an på hvilken side du står på.
Mank, jeg mente aldri å...
Jo da, det gjorde du. Var det verdt det?
Jeg vet ikke.
Jeg kunne ikke ha gjort det annerledes. Det er vel bare sånn jeg er.
Det blir ikke enkelt når du har laget mesterverket ditt 26 år gammel.
Er det det du tror?
At jeg kommer til å være utbrent i den modne alder av 26 år?
Alle stjerner brenner ut, Orson. Det er flammen som teller.
Skål for flammen.
Citizen Kane ble satt opp i 1941. Kritikerne jublet, publikum var likegyldig
Hearst trakk seg tilbake fra offentligheten
Marion Davies forble hans elskerinne til han døde i 1951.
Hearst tillot aldri annonsering for Citizen Kane i noen av sine aviser.
Orson Welles laget filmer resten av livet. Bl.a Magnificent Ambersons, -
- Touch of Evil og Chimes at Midnight. Han døde i 1985.
Citizen Kane anses som den beste amerikanske film som er laget.